Venčac
i Bukulja 18.
12. 2011. Osvanuo je divan, sunčan dan. Zima se ove godine olenjila i nikako da dođe. Bar ne u naš Beograd i u krajeve ka kojima smo se uputili. Velikim autobusom, krenuli smo tog jutra ka Aranđelovcu, srcu Šumadije. Bilo nas je oko tridesetak. Putovali smo starim putem, preko Lazarevca, i još uvek po malo sanjivi, kroz staklo autobusa posmatrali uspavanu Srbiju, okupanu decembarskim suncem, koja se polako budila. Ogolela stabla voćaka u dvorištima, naslagana drva spremna za zimu, veš koji se suši na prohladnom vazduhu, dim koji se izvija iz oronulih dimnjaka...ređale su se pred našim očima slike koje više i ne viđamo tako često...Već oko 9 sati došli smo do sela Brezovac. Pešačku turu započeli smo kod fabrike za preradu kamena „Nemetali“.
Za
kraj naše pešačke ture
ostavili smo etno restoran „Kačara“, u neposrednoj blizini. Kako se
nismo
prethodno najavili, nismo uspeli da ručamo, već smo samo popili piće.
Nekoliko
planinara spustilo se 4 km pešice do Bukovičke banje, a mi smo sišli
autobusom.
U banji i Aranđelovcu napravili smo pauzu od dva sata. Pod
samim padinama Bukulje, u ataru sela Bukovika, nalazio se izvor
mineralne vode, kasnije nazvan “Knjaz Miloš”. Do početka 19. veka za ovu
kiselu vodu su znali meštani, čobani i slučajni prolaznici. Lekovitost
izvora u
selu Bukoviku pročula se u prvoj deceniji 19. veka. Prema podacima
doktora E.
Lindermajera, u ovoj banji je pre 1811. godine, radi poboljšanja svoga
zdravlja, boravio veliki srpski prosvetitelj Dositej Obradović. Kao godina nastanka Bukovičke
Banje
uzima se 1836., kada je uređen prostor,
izgrađeni objekti, organizovani dolasci bolesnika. Tada je i potvrđena
lekovitost mineralnih izvora, a Bukovička Banja ubrzo je postala jedna
od
najuglednijih banja tadašnje Srbije. Tada i počinje saga o biseru
Šumadije. (Internet). U
7 uveče krenuli smo ka Beogradu. Iz autobusa smo izašli zadovoljni.
Bilans tog
nedeljnog dana bio je: prepešačili 16 km (odnosno 20 km), savladali
visinu od
810 metara, nadisali se svežeg vazduha, nagledali se divnih prizora,
lepo se
družili i, jednom rečju, uživali! Vođa
puta: Milan
Lončar Izveštaj i fotografije: Marija Petrović |